## A zsoltárok

Fejezet: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Fejezet 39

1 Az éneklõmesternek Jeduthunnak, Dávid zsoltára. (39:2) Mondám: nosza vigyázok útaimra, hogy ne vétkezzem nyelvemmel; megzabolázom szájamat, a míg elõttem van a hitetlen.
2 (39:3) Elnémultam, vesztegléssel hallgattam a jóról, de fájdalmam felzaklatódott.
3 (39:4) Fölhevült bennem az én szívem, gondolatomban tûz gerjede fel, így szólék azért az én nyelvemmel:
4 (39:5) Jelentsd meg Uram az én végemet és napjaim mértékét, mennyi az? Hadd tudjam, hogy milyen múlandó vagyok.
5 (39:6) Ímé tenyérnyivé tetted napjaimat, és az én életem te elõtted, mint a semmi. Bizony merõ hiábavalóság minden ember, akárhogyan áll is! Szela.
6 (39:7) Bizony árnyékként jár az ember; bizony csak hiába szorgalmatoskodik; rakásra gyûjt, de nem tudja, ki takarítja be azokat!
7 (39:8) Most azért, mit reméljek, oh Uram?! Te benned van bizodalmam.
8 (39:9) Ments ki engem minden álnokságomból; ne tégy engem bolondok csúfjává!
9 (39:10) Megnémultam, nem nyitom fel szájamat, mert te cselekedted.
10 (39:11) Vedd le rólam a te ostorodat; kezed fenyítéke miatt elenyészem én.
11 (39:12) Mikor a bûn miatt büntetéssel fenyítesz valakit, elemészted, mint moly, az õ szépségét. Bizony merõ hiábavalóság minden ember. Szela.
12 (39:13) Halld meg Uram az én könyörgésemet, figyelmezzél kiáltásomra, könyhullatásomra ne vesztegelj; mert én jövevény vagyok te nálad, zsellér, mint minden én õsöm.
13 (39:14) Ne nézz reám, hadd enyhüljek meg, mielõtt elmegyek és nem leszek többé!